Lokacija individue
![Post Post](styles/we_clearblue/imageset/icon_post_target.gif)
Na prvi pogled čini nam se da smo mi mi od glave do pete.
Ipak, da li je tako?
Ukoliko izgubimo jedan ili sve udove i dalje ostajemo individua koja smo bili.
Isto će se desiti ako zamenimo srce, bubrege, pluća itd.
Dakle, individua je locirana samo u delovima tela koji ne mogu da se zamene.
Ne može da se zameni kompletna koža, ali mogu svi njeni delovi. Dakle otpisujemo i kožu.
Ne mogu da se zamene sve kosti. Naročito ne vratne, ključne itd.
Međutim te kosti su iste kao kosti koje su bile u nogama, rukama itd. U kostima nema ničeg tako posebnog i to što ne mogu da se zamene danas, stvar je samo nesavršene trenutne nauke u tehničkom pogledu ne i potencijalne mogućnosti.
Sve se dakle svodi na mozak. Ostaje da zaključimo da je individua, odnosno srž života locirana u mozgu.
Ipak i ovo postaje vrlo problematično jer mnoga živa bića nemaju mozak. Mogu im se dakle zameniti svi delovi tela, pa ipak ostaju živi entiteti.
Glistu preseci na pola, dobijemo dve individue, ali koja individua je ,,ona stara''? Možda obe?
Čak i za zamenu delova mozga, neki naučnici tvrde da nije nemoguća misija.
Po njima nije pitanje da li će moći da se zamene delovi mozga već kada.
Za vek, dva ili tri (nebitno) ljudi će moći da zamenjuju svaki deo mozga koji je oštećen.
To sve dodatno otežava odgovor na pitanje gde je locirana srž naše individue, suština našeg života.
Problem plus predstavlja i kloniranje. Svaka ćalija sadrži matricu (formulu) za naše celokupno telo pa čak i za mozak.
Zamislimo čoveka koji je ostao bez ijedne noge i ruke. Ukoliko ga kloniramo, njegov klon imaće sve udove.
Ćelija dakle ne prenosi formulu donatora kakav je sada već samo osnovnu matricu - formulu razvitka.
Zamislimo sad sledeće: Čovek je kloniran i ima dva potomka. Obojica su potpuno identična i ocu i jedan drugom. Imaju iste crte lica, linije dlana pa i mozgove.
Ipak oni nisu jedna ista ličnost. Nalaze na dva različita mesta i imaju različita iskustva.
Zamislimo da su doživeli nesreću gde je jedan brat sa ranama od kojih nema spasa, a drugi ima samo uništene delove mozga.
Lekari otpisuju prvog i zadržavaju mu samo delove mozga koje će presaditi drugom.
Drugi ima delove mozga brata, ali šta je onda čija individua?
Je li preživeli ,,onaj stari'' ili je pomešana ličnost sa pokojnim bratom ili je možda više brat nego ,,onaj stari'' ?
Gde se završava jedna individua, a počinje druga?
Ipak, da li je tako?
Ukoliko izgubimo jedan ili sve udove i dalje ostajemo individua koja smo bili.
Isto će se desiti ako zamenimo srce, bubrege, pluća itd.
Dakle, individua je locirana samo u delovima tela koji ne mogu da se zamene.
Ne može da se zameni kompletna koža, ali mogu svi njeni delovi. Dakle otpisujemo i kožu.
Ne mogu da se zamene sve kosti. Naročito ne vratne, ključne itd.
Međutim te kosti su iste kao kosti koje su bile u nogama, rukama itd. U kostima nema ničeg tako posebnog i to što ne mogu da se zamene danas, stvar je samo nesavršene trenutne nauke u tehničkom pogledu ne i potencijalne mogućnosti.
Sve se dakle svodi na mozak. Ostaje da zaključimo da je individua, odnosno srž života locirana u mozgu.
Ipak i ovo postaje vrlo problematično jer mnoga živa bića nemaju mozak. Mogu im se dakle zameniti svi delovi tela, pa ipak ostaju živi entiteti.
Glistu preseci na pola, dobijemo dve individue, ali koja individua je ,,ona stara''? Možda obe?
Čak i za zamenu delova mozga, neki naučnici tvrde da nije nemoguća misija.
Po njima nije pitanje da li će moći da se zamene delovi mozga već kada.
Za vek, dva ili tri (nebitno) ljudi će moći da zamenjuju svaki deo mozga koji je oštećen.
To sve dodatno otežava odgovor na pitanje gde je locirana srž naše individue, suština našeg života.
Problem plus predstavlja i kloniranje. Svaka ćalija sadrži matricu (formulu) za naše celokupno telo pa čak i za mozak.
Zamislimo čoveka koji je ostao bez ijedne noge i ruke. Ukoliko ga kloniramo, njegov klon imaće sve udove.
Ćelija dakle ne prenosi formulu donatora kakav je sada već samo osnovnu matricu - formulu razvitka.
Zamislimo sad sledeće: Čovek je kloniran i ima dva potomka. Obojica su potpuno identična i ocu i jedan drugom. Imaju iste crte lica, linije dlana pa i mozgove.
Ipak oni nisu jedna ista ličnost. Nalaze na dva različita mesta i imaju različita iskustva.
Zamislimo da su doživeli nesreću gde je jedan brat sa ranama od kojih nema spasa, a drugi ima samo uništene delove mozga.
Lekari otpisuju prvog i zadržavaju mu samo delove mozga koje će presaditi drugom.
Drugi ima delove mozga brata, ali šta je onda čija individua?
Je li preživeli ,,onaj stari'' ili je pomešana ličnost sa pokojnim bratom ili je možda više brat nego ,,onaj stari'' ?
Gde se završava jedna individua, a počinje druga?